În 1917, Canada era o națiune tânără cu mai puțin de 8 milioane de locuitori.
Primul război mondial izbucnise de 3 ani și trupele canadiene erau implicate în luptă.
Cum războiul solicita un număr fără precedent de oameni,
efortul de recrutare s-a accelerat.
Peste 600.000 de canadieni au intrat în infern.
Unul din zece nu s-a mai întors niciodată acasă...
Passchendaele.
- Sunteți toți bine? - Da.
Doamne! Doamne! Doamne!
Hei, capul jos. Uită-te la mine.
Totul va fi bine.
- De unde este? - De la 13.
Nu ar trebui să fie aici. Ce face aici?
Cred că și-a pierdut capul. Și-a pierdut capul...
- A fost aproape, sergent. - Da, așa se pare.
Cine naiba ar pune un cuib de mitralieră într-o biserică?
Cine ar pune-o într-un bar? Gândește-te la asta.
Ascultați, Highway, tu și Skinner duceți-vă pe partea asta.
Peter, tu vii cu mine. Acoperim și ghidăm.
Sunteți toți gata?
În regulă. Haideți.
Skinner, scoate-I de acolo!
Rahat! Rămâi aici și ține capul jos.
Te rog, nu.
Vei fi bine Highway.
Vei fi bine, Skinner Dă-mi bandaje.
- Sergent? - Ține capul jos.
Adio prietene.
Pentru numele lui D-zeu, Skinner.
Vei fi bine, te vom scoate de aici.
Lasă-ți carabina. Vino în spatele meu.
- Mă duc acasă. - Ce naiba faci?
Ridică mâinile.
Așteptați. Nu face nimic. Doar se eliberează de lucruri.
Așteptați. Așteptați.
Haideți. Pe aici.
Avem unul viu aici.
Este pe acolo.
Ești în regulă acum.
Este în regulă acum, sergent.
Ești înapoi acasă. Ești în siguranță.
Erau niște păsări de pradă acolo. Le spuneau "Vindereu".
De câte ori mă uit la tine, simt o durere puternică aici.
Ești un pacient, sergent, este un sentiment comun.
Pentru mine nu.
Nici măcar nu îți știu numele.
- Nu am voie să îți spun asta. - Știu.
- Ar trebui să dormi din nou. - Eu nu dorm.
Cum de ai coșmarurile astea?
Nu știu.
- Noapte bună, sergent. - Noapte bună, "Vindereu".
Ce?
Cred că ar trebui să profit de oportunitatea asta
ca să subliniez sensul relației dintre dorință și ordinea socială.
- Ești nebun, nu? - Nebun după tine.
- David? David? - Este șeful.
David, nu.
- Este în regulă. - David?
- Doar respiră. - David? Ești acolo?
- Ești bine. - David?
Ești bine? Să mergem.
Atacul canadienilor îi distruge austro-ungari.
Bună ziua, d-le Harper.
- Alo? - Suntem aici.
- David. - D-ul Mckinen.
Nu ai fost la muncă în dimineața asta. Este a treia oară pe luna asta.
Sarah mi-a spus că ai avut o criză, de astm.
- Ăsta este adevărul, d-le. Așa a fost. - Dar acum ești bine.
Am fost la râu, de multe ori umiditatea ajută.
Umiditatea? Asta este bună.
Nu știu cum să spun asta, dar... serviciul ăsta, știu că este doar un ziar local...
știu că nu va schimba rezultatul războiului și nimic.
Dar este o slujbă bună și tatăI tău...
Ei bine, înțelegeți amândoi că fac asta pentru tatăI tău, nu-i așa?
Bine, plec.
Mă aștept să te văd dimineață.
Nu pot să mint în continuare pentru tine.
Nu îți cer să faci asta.
- Erai cu Cassie? - Și dacă eram?
- Prietenii te vor băga în probleme. - Ce știi tu de prieteni?
Doar pe mine mă ai și nici măcar nu mă placi.
De ce vorbești așa?
Dacă este cineva de care nu te place acela ești chiar tu, nu eu.
Se presupune că asta ar trebui să fie ceva din inimă?
Ca să știi, și tatăI ei mă urăște.
- Vreo veste? - Este încă dispărut în misiune.
Nu este ușor, îți spun asta.
Dar sunt primarul, nu pot fi văzut că renunț.
Cineva trebuie să-și mențină capul pe umeri și ăla trebuie să fiu eu.
Ești nebun?
Trebuie să vorbesc cu tatăI tău.
Bună, este prietenul tău. David, nu?
Da, d-le. Mă întrebam dacă pot să vorbesc cu dvs.
Bineînțeles, intră.
- Nu, d-le, nu vreau să deranjez. - Nu fi prostuț, intră.
Atenție, aș vrea să vi-I prezint pe David... Doamne am uitat numele tău.
- Este Mann, d-le. - David Mann.
Este o onoare să vă cunosc.
Se pare că tânărul David simte o pasiune pentru fiica mea.
Tată, te rog.
Îndrăgostit? Credeam că încă ești student.
Și este unul care nu ține cont de clasa socială.
David face parte din clasă muncitoare.
Lucrez la ziar.
Dar nu scrie nimic, aranjează literele. Este zețar.
Phillip.
Cred că ai 18 ani și nu porți uniformă, cum vine asta?
Starea lui de sănătate, d-le. Face ceea ce poate.
Da, păi va trebui să facă mai mult decât atât, pentru a câștiga respectul tatălui tău
Asta intenționez să fac, d-le și sunt deschis la orice propunere.
Pentru numele lui D-zeu, fiule, suntem în război.
Folosește-ți imaginația.
Îmi pare rău, nu știu ce ar trebui să spun.
Nu este o formulă sergent, doar stăm de vorbă.
Vrei să îmi povestești despre coșmarul tău?
Persistă imaginea unui soldat canadian pe cruce.
De ce?
Nu dorm, așa că nu știu cum să îți răspund la asta.
În 1917 ne-au silit să ne retragem...
Soldații germani i-au prins pe canadieni în câmp deschis.
Ai fost acolo, nu?
Da d-le, am participat la retragerea aia, dar...
Dacă au avut timp să ne prindă, sunt chiar mai buni decât știam că sunt.
Spui că nu s-a întâmplat?
Spun doar că artileria ne-a pus într-o situație cum nu vă puteți imagina.
Un om în tranșee... trebuie să vadă ceea ce are nevoie să vadă.
- Michael, ești un soldat decorat. - Da.
Da, sunt.
Și am primit medalia aia, pentru că am băgat o bucată de oțel în țeasta unui băiat.
Și când vei putea merge vei fi absent nemotivat.
Voi fi pentru că am primit o medalie pentru că am băgat o bucată de oțel...
în țeasta unui băiat.
- Asta este nesupunere. - Înțelege situația, sergent.
Încercam să determinăm stadiul acestei acuzații.
Rănile tale fizice s-au vindecat, dr. Walker vrea să te externeze.
Vei fi trimis imediat pe câmpul de luptă,
vei fi judecat pentru dezertare și cel mai probabil vei fi executat.
Mă voi întoarce acolo într-un fel sau altul.
- Michael încerc să îți salvez viața. - Știu, dar...
și apreciez asta, dar...
Continuă.
Casa în care am crescut...
era la poalele muntelui... De fiecare dată când unul din frații mei...
- Morți? - Da.
Omul de la telegraf a dus o notificare și de atunci mama nu a mai știut nimic.
Frații mei mai mici, 1, 2, 3 și eu absent nemotivat.
Și ei nu spun absent nemotivat.
Ei spun dispărut în misiune, ceea ce pentru ea însemna că... eram mort.
Când tipul de la telegraf a venit a patra oară, i-a zdrobit inima.
A murit de durere.
Infirmieră Mann, poți să-I conduci pe sergent în pavilion?
Maior Nigel Bernard, armata canadiană corpul medical.
Pacientul T331, sergent Michael Dunne.
Din punct de vedere fizic pacientul e refăcut,
în schimb diagnosticul rămâne de neurastenie.
Dr Walker este de aceeași părere.
În privința serviciului său militar, se recomandă ca ofițerul să fie trimis...
acasă pentru a ajuta de acolo, posibil la recrutare, după cum poate.
Am venit să îți urez noroc.
Ne vom revedea, nu?
Nu vreau să plec.
Nu este corect ce am spus. Nu vreau să plec de lângă tine.
- Nu sunt cine crezi că sunt. - Nu știi ce cred eu că ești.
Vorbești în somn.
Nici nu dorm, nici nu vorbesc.
- Nici măcar nu îmi știi numele. - Așa este.
Și este ceva destul de rău.
- Adio infirmieră Mann. - Adio.
- Este Sarah. - Ce?
Numele ei este Sarah.
Mulțumesc.
Bine ai venit sergent, ești privilegiat, vei fi ca predecesorul meu...
Dar vom fi în aceeași barcă.
Trupele de acasă se ocupă cu sabotorii și instigatorii.
Toți erau francezi, aliați și restul...
Sarcina noastră principală este recrutarea. Vârsta minimă este de 18 ani.
La infanterie, servicii și corpul medical.
ÎnăIțimea minimă 1,60 și mărimea toracelui 80 cm.
CarMichael ia astea.
Da, d-le.
Capitalizează-le CarMichael.
Trăgători. Stătură minimă 1,70, Circumferința toracelui 85 cm.
Sper că înțelegi.
De preferat sunt cei necăsătoriți. Se elimină surzii și orbii.
De asemenea astmaticii nu pot fi recrutați, datorită problemelor asociate cu gazul.
Și pot să spun, confidențial, că...
am văzut acte de depravare.
foarte crude, decădere umană, dar...
Gaz? Nici cei mai josnici nu s-ar coborî să facă asta.
- Noi folosim gaz, d-le. - Bineînțeles că da.
Suntem din același material, noi doi.
Avem experiență în luptă, ceva ce CarMichael nu va avea niciodată.
Orb ca un liliac. Nu este așa CarMichael?
Mai mult decât adevărat, d-le.
Ați luptat în Africa de Sud, d-le?
Ți-am studiat dosarul, sergent, dar poți să stai liniștit.
Sunt cu ochii pe tine.
Doamnelor și domnilor, vă prezint un luptător distins.
Un membru onorabil din brigada a doua, din prima divizie canadiană.
Vă rog, ridicați-vă pentru sergentul Michael Dunne.
- Credeam că este mai mare. - Cât de mare?
Credeam că este mai mare.
Vă rog, îI faceți pe sergent să se simtă prost.
Toate femeile prezente, vă rog să vă așezați pe locurile voastre.
Mulțumesc.
Toți bărbații prea bătrâni ca să fie în armată, vă rog să vă așezați și voi.
Toți băieții care încă nu au împlinit vârsta pentru recrutare, vă rog să vă așezați.
Și acum vă rog să vă uitați la bărbații care stau în picioare printre voi.
Explicați-i sergentului Dunne, de ce nu își fac datoria...
pentru rege, pentru țara și pentru D-zeu.
Țineți ochii deschiși.
Următorul.
- Nume? - David Mann.
- Care este starea ta civilă? - Necăsătorit.
- Vârsta legală? - Uite ce e, am mai făcut cerere înainte.
Da, văd.
Potrivit acestui formular, ai fost respins din cauza astmului.
Ai o dovadă de la medic că ți-a trecut?
Nu aș fi aici, nu-i așa?
Asta nu este Germania, nu port acte la mine.
Tu ai uniformă, dar nu ești pe front. Ai ceva care să dovedească asta?
Chiar am.
M- au diagnosticat neurastenic.
Adică sunt incapabil din punct de vedere mental...
și asta este hârtia care dovedește.
Nu ai auzit niciodată despre patriotism?
Ai o rudă care este infirmieră, o soră sau pe cineva care stă pe strada Stuart?
Poate.
Bine. Atât timp cât voi sta la biroul ăsta, tu nu vei merge la război.
Următorul.
Numele?
Cum te simți, eroule de război?
Ai doar un braț.
Trist, nu? Ce zici să ne îmbătăm?
Mickey, uită de infirmieră.
Sunt multe femei care vor să îți facă pe plac. Vrei să știi de ce?
Pentru bani?
Nu, pentru că le anunț că se află în prezența unui erou.
- Când ai devenit tu un erou de război? - Când mi-am pierdut brațul.
L- ai pierdut într-o dulgherie.
Dar femeile nu știu, din cauza asta îmi place războiul.
Am primit o scrisoare de la Highway.
Se pare că pielea roșie este din nou în acțiune, chiar în Londra.
Asta am auzit. Hei, John.
Michael Dunne, pentru D-zeu, mă bucur să te văd întreg.
Mai mult sau mai puțin.
Din partea casei, prietene. Ce vrei să bei?
Orice ai sub tejghea. Mă întorc repede.
Pentru Dunne.
Mai să fie... Sunteți atât de retorici.
Omul ăsta care tocmai a plecat, nu mi-a permis să mă înrolez.
Și de ce? El a fost acolo.
A omorât nemți cu baioneta.
- Ce face băiatul ăsta aici, Johnny? - Este timpul să pleci, fiule.
- Miros a corb? - Îmi zici că sunt un corb, băiete?
Îmi zici băiat, corbule?
Am doar un singur braț, ce vrei să faci aici, copile?
D- le, vreau doar să îmi salvez sufletul.
Lasă-I să plece Roy.
Ești nebun?
Te-ar fi omorât, știi?
Tu vii cu mine.
Mulțumesc pentru că I-ai adus acasă.
Da, nu trebuie să-mi mulțumești. Este doar o scuză bună să te văd din nou.
- Ei bine, mulțumesc oricum. - Este în regulă.
Hei...
Crezi că aș putea să te invit la dans sau...
- Nu dansez cu soldații. - Aș putea să îmi scot uniforma.
Nu dansez cu soldați dezbrăcați.
Încerc să flirtez.
- Și nu îți fac lucrurile mai ușoare, nu? - Nu.
Și dacă îi cer permisiunea tatălui tău?
- Asta ar fi dificil. - Nu îi plac uniformele?
Nu, tatăI meu este mort, sergent.
L- au omorât în lupta de la Ridge.
Doamne. Îmi pare rău.
Sincer îmi pare rău.
- Noapte bună. - Noapte bună.
lisuse, asta e greu.
- Multă mișcare, cred. - Da, dar i-am terminat.
Dureros, totuși, nu-i așa?
- Petrecerea continuă. - Vrei să spui lupta?
Pentru D-zeu, războiul este ceva... Este ca...
Ca și cum ai fi în vârful lumii.
Corbi nenorociți, I-au crucificat pe unul dintre ai noștri.
- Nu s-a întâmplat asta. - Totuși...
- Nu, e o poveste frumoasă, nu s-a întâmplat. - Totuși...
Știi? L-am urmărit.
Multe persoane, îI iau, îI lasă...
dar eu, în fiecare zi la ora 5 am o hârtie în mână...
pe care o bag direct la tipărit,
Pe oriunde ai mers cu Highway, sunt și eu acolo.
Nu vorbește băutura, chiar sunt...
- Ce ești? - Bine Mickey, sunt.
Bine ce?
Mândru. Sunt mândru de voi.
Îți mai spun ceva.
Dacă nu aș avea acest handicap aș fi cu tine și Highway...
în focul luptei, chiar în mijlocul evenimentelor.
Asta aș fi eu.
Știu că nu dansezi cu soldați, dar ai călări cu unul?
Tu ai sculptat asta?
Nu, Wiskey a făcut-o.
Am lucrat într-o mină în Rocky Mountain.
Filonul de aur s-a epuizat în perioada în care a izbucnit războiul, așa că...
M- am gândit că dacă mă înrolez, aș putea fi ucis.
Pot să te întreb ceva sergent?
Cred că poți să îmi spui Michael.
- Ai fost în lupta de la Ridge? - Da, am luptat acolo.
Cum a fost?
Era frig.
Dar am capturat acea colină și am menținut-o. Nimeni nu a mai făcut asta.
Englezii nu au putut, francezii nici atât,
doar noi, corpul canadian.
Ar trebui să fii mândră de tatăI tău.
Sunt.
Apropo, nu va veni.
- Ce anume? - Acest sentiment.
Ai face ceva pentru mine?
Aș face orice pentru tine.
Povestește-mi despre asta. Fă o imagine.
Nu sunt pictor.
- Nu cu multe amănunte. - Bine.
În această imagine este un râu, un cal și un om pe cal.
Împreună trec râul acesta...
și toate lucrurile astea la poalele munților.
Și omul merge către un loc pe care credea că îI cunoaște foarte bine.
Dar ceva era diferit de data asta.
- Ce anume? - Era o femeie cu el.
Femeia era speriată?
Nu a întrebat-o.
Dar el?
Păi... asta este problema.
El nu are cuvinte să spună ceea ce simte.
Și le caută, dar nu până nu stă lângă femeia și se uită la râu,
încercând să îi pună un nume...
Ar trebui să te oprești.
Într-o bătaie de inimă aș putea să mă îndrăgostesc atât de tare...
dar nu sunt...
Sunt frântă undeva.
Frântă...
Am început să cred că ești un prost pentru că mă iubești...
și aș începe să te ofensez și în cele din urmă te-aș uri.
- Ar trebui să plec. - Adevărul este...
că mă bucur că nu ai făcut-o.
Știu.
Eu... am să mai rămân aici un moment.
Poți să păstrezi calul ăla.
Soldatul pe câmpul de luptă modern se confruntă cu multe provocări.
Cea mai importantă, artileria. Rănile provin din schijele...
care au forme neregulate.
Din această cauză rănile sunt imprevizibile.
În părțile moi, rănile prezintă daune severe.
Caracterizate de o are efuzie de sânge și ser.
Invariabil, schijele introduc în rană materie străină...
- Provocând inevitabil o infecție... - Provocând inevitabil o infecție...
TatăI tău a scris asta. lisuse.
Foarte înfricoșător, nu?
Ești speriată?
- Nu, dar tu? - Nu.
Vrei să introduci materie străină în mine?
De ce trebuie să așteptăm?
Rănile astea sunt foarte răspândite.
Multe leziuni formează...
Sunt o poartă deschisă infecției și afectează mușchii...
Sunt condamnați să supureze și amenințate de complicații grave...
cum ar fi cangrena și tetanosul.
În unele cazuri,
schijele artileriei se pot fărâmița, pot amputa,
și pot mutila groaznic corpul uman.
În cele mai rele cazuri, exploziile directe îI ucide pe om.
Soldatul pur și simplu va dispărea.
Mulțumesc.
Ai ceva de adăugat, sergent?
Nu, este aproape ceea ce se întâmplă.
Deci ești de acord că artileria este
cea mai mare provocare pentru un soldat pe câmpul de luptă?
Ești de acord, sergent?
Nu, d-le, îmi pare rău.
Cea mai mare provocare pentru un soldat pe câmpul de luptă...
este să încerce să-și țină chibriturile uscate.
Să-și țină chibriturile uscate?
Una dintre frazele care au transformat prelegerea într-o farsă...
Nu am vrut, d-le...
- Ți-am dat permisiunea să vorbești? - Nu, d-le.
- Astea sunt planurile mașinii tale? - Da.
- Ți s-a pus un diagnosticul, nu? - Da, neurastenie.
Cred că amândoi știm ce înseamnă asta.
- Mașina ta este impresionantă. - ÎI ții invers.
Așa este.
Nu spun că ești un laș, sergent.
Spun doar că sunt cu ochii pe tine și ce văd mă deranjează.
Am omis câteva secrete mecanice...
care vor putea fi dezvăluite prin plata a un milion de dolari.
O cifră rotundă.
Și ce se va reuși cu această invenție a ta?
Va încheia războiul în 48 ore.
Încântător. Și cum anume va face asta?
Cu mașina asta, un individ poate face ocolul pământului...
în exact 15 minute.
Scânteietor, ținem legătura. Mulțumesc.
- Mulțumesc - Nu, eu îți mulțumesc.
- Mulțumesc mult. - Eu îți mulțumesc.
Suntem pe un sol foarte instabil.
Civilizația atârnă de un fir, așa că te avertizez.
Nu ara pe un câmp străin.
D- le, îmi pare rău, dar nu înțeleg ce legătură are cu chibriturile uscate.
Pentru Dumnezeu, vorbim despre siguranța națiunii.
Ceea ce înseamnă că vorbim despre o doamnă numită Sarah Mann.
M- au informat că ai dansat cu ea.
Vorbim în special de tatăI ei.
TatăI ei a fost un soldat care a căzut în aceeași luptă în care am fost și eu.
Singura diferența este că sunt conștient că el a murit, și eu nu.
Singura diferență pe care o știi? CarMichael!
Michael Mann s-a născut în Inglestock și s-a întors pe tărâmul natal în 1915.
A fost repartizat la regimentul 2 rezervă bavarez.
A luptat pentru inamic.
Sângele este pângărit, sergent. Trebuie să facem ce este necesar.
Dacă trebuie să le luăm pielea, o vom face... ca pe un porc.
- Cu regret am luat această decizie. - Nu regretați nimic.
Nu mă aștept ca o femeie să înțeleagă asta.
Dar țara noastră este plină de sabotori.
Doamne, de când o infirmieră a devenit o amenințare pentru Home Land?
Dacă sunt atât de periculoasă, de ce nu mă închideți?
Deocamdată nu se pune problema.
Ascultați-I, ascultați-i tonul vocii.
De când locuiește în țara asta?
Perioada mea de rezidență nu este cel mai important lucru.
Am trăit aici toată viața, sunt canadiană!
Tehnic, da.
Dar uite care este problema...
În timp ce eu m-am născut sub soarele imperiului britanic...
tu, d-ra Mann te-ai născut sub norul german.
Putem să ne mutăm, să o luăm de la capăt.
- Sau să încerc să găsesc o altă slujbă. - Să faci ce?
- Nu știu. Să fac curat poate. - Să faci curat?
Asta este casa noastră.
Ăștia sunt vecinii noștri.
Nu poți să urăști un om mort, David.
Deja nu mai pari a fi sora mea.
Nu vorbi așa, nu fi ridicol.
Nu-I urăsc pe tatăI nostru. Mi-e rușine cu el, asta e diferența.
Dacă aș putea să-I omor, aș face-o.
Poți fi ucis o singură dată.
Nu voi sta cu mâinile în sân.
- Unde te duci? - Nu contează.
- Sarah? - Sunt aici.
- Unde este fratele tău? - Nu știu.
S- o fi dus să o vadă pe Cassie, sau la mormântul mamei noastre.
Face asta des.
Bine. Am să iau calul și am să-I caut, nu cred că trebuie să rămâi aici.
Vreau să te duci la mine acasă.
De ce faci asta?
Pentru că am luptat în aceeași luptă în care a murit tatăI tău.
Aș fi putut să-I fi ucis chiar eu, dar probabil că nu. S-ar fi putut întâmpla.
Adresa mea este 213 strada Steven. Am să vin și eu mai târziu.
Mulțumesc.
Te deranjează dacă vorbesc ceva cu tine?
Nasul meu.
German împuțit.
German împuțit!
Te iubesc.
Încetează acum!
Haide băiete, nu mă face să te alerg.
La naiba.
Rahat!
Care naiba e problema cu tine?
De ce nu mă omori și gata?!
Nu vreau să te omor, vreau doar să vorbesc cu tine.
- Nu m-ai recrutat! - Atât de disperat ești să mergi la război?
Unde crezi că sunt acum?
Pentru D-zeu, uită-te în jurul tău.
Tot ceea ce vezi, ce îți poți imagina, întregul Univers afurisit este în război.
Dacă nu se termina va fi sfârșitul istoriei.
Nu știu despre ce vorbești.
Tot ceea ce știu este că trebuie să pui o limită undeva.
Am făcut-o cu tatăI meu.
- Crezi că este atât de simplu? - Tu nu?
Nu, nu cred.
Limitele sunt înșelătoare. Sunt multe.
Înainte, înapoi, ceea ce nu cunoști, cele pe care nu le vezi până nu le calci.
Orice ai face, nu ești potrivit, înțelegi?
Nu ești potrivit în lumea asta. Ai trăit acolo. Ai bărbați în spatele tău.
Ce naiba fac?
Hristos nu a murit pentru păcatele noastre. Doar s-a întins în templu, asta e tot.
- Nu te înțeleg. - Probabil, nu ai să o faci niciodată.
Cauți o poveste de dragoste și nu o vei găsi în tranșee.
Ridică-te, trebuie să găsim calul ăla.
Sergent?
- Bună. - Bună.
L- am găsit pe fratele tău. Va rămâne cu un prieten de-al meu.
Locuiesc chiar la colț.
Poți să stai în pat. Nu am dormit niciodată acolo.
Lucrurile se vor complică. Ai văzut morfină.
Când aveam 23 ani am prădat o bancă.
- Nu fac asta în fiecare zi. - Eu nu sparg bănci în fiecare zi.
După ce tatăI meu ne-a părăsit, am avut probleme cu somnul...
Și erau provizii la spital.
- Nu pot explica. - Nu trebuie.
Am făcut tot ceea ce am putut ca să îmi fac partea mea, dar...
Dar erai frustrat. Înțeleg.
Și te laud, fiule. Pentru lipsa de egoism.
Văd că fata mea a ales un tânăr bun.
Prezintă scrisoarea asta la ofițerul de recrutare și vei avea drumul liber.
Și cu asta aveți binecuvântarea mea să vă căsătoriți.
Tati...
I- a sfâșiat inima tatălui meu. Ne-a făcut viețile...
imposibile. L-am forțat să ia o decizie.
Erau ei sau noi.
În realitate nu cred că a plecat.
L- am trimis să fie ucis,
și se pare că îI omoară și pe fratele meu.
Toate astea... pentru ce?
Eu am omorât un băiat.
Am omorât mulți oameni, dar am omorât un băiat.
Și ochii lui albaștri...
erau ca apa.
Nu era necesar să-I omor, nu mi-era frică sau..
doar I-am omorât.
Va trebui să dau socoteală pentru asta.
Într-un fel sau altul.
Felicitări, fiule. Ai demonstrat că ești un adevărat patriot.
Scuzați-mă, d-le, dar nu-mi pot imagina că sergentul Dunne
a respins un candidat fără motiv.
Formularul ăsta arată că motivul este astmul.
- Ai astm, fiule? - Nu eu, d-le.
Poftim, este foarte potrivit.
- Dar, d-le... - Taci, CarMaichael!
La întrevederile tale cu sergentul Dunne, nu a arătat semne de boală, nu?
Și totuși nu este pe câmpul de luptă. De ce crezi?
Mi-a spus că are neurastenie.
Armata este o bestie curioasă și frumoasă.
Neurastenia este o formă de a spune că sergentul Dunne este un laș.
Întotdeauna am crezut că totul este despre sacrificiu.
De ce, nu știu. Și acum ești tu..
- Dacă te rog, o să mă săruți? - Roagă-mă.
Există doar o regulă.
Să nu mori.
- Ce faci? - Plec.
- Unde? - Unde crezi?
Dumnezeule, David. Te rog nu face asta.
Nu, nu, nu voi permite asta. Ești un băiat.
Nu sunt un băiat!
- Ai astm! - Nu sunt invalid.
David, te rog, vorbește cu sergentul Dunne. El îți va spune să nu pleci.
- Serios? - Da, le va explica. Vei fi scutit.
Ce te face să crezi că o să-I asculte. Crezi că este vreun erou?
Îi lipsește un braț, un picior? Este orb?
El de ce nu mai este acolo?
Are neurastenie. Știi ce înseamnă asta în armată?
Înseamnă că omul este un laș.
- Nu, nu este! - Nu este?
Cine crezi că m-a înrolat?
El este motivul pentru care mă duc la război.
D- lor, sunt onorat să fiți în casa mea, la această ocazie solemnă.
Îți dau cuvântul, d-le primar.
D- lor, tineretul nostru este în drum spre glorie.
Fie ca Dumnezeu să fie cu ei.
- Pentru băieți. - Pentru băieți.
- Pentru bărbați. - Pentru bărbați.
Așa îți faci o armată?
Cauți până îi găsești pe cei mai slabi și îi trimiți pe ei?
Fratele meu este doar un copil. Este bolnav. Nu este apt.
De ce îI vrei?
Nu ai nimic de spus? Chiar nimic?
Asta nu este ceva inventat, sergent.
Nu inventez.
Sunt chiar aici, acum și te întreb: "Cine va fi acolo să-mi supravegheze fratele?"
Știi că îi putea lua pe oricare dintre ei:
artilerie, combustibili, orice.
Nu îi poți controla pe niciunul.
Chibritele nu e poți controla. Poți avea oarecare control asupra lor.
Ai stat vreodată în mijlocul unei lupte
și să crezi că o țigară te-ar putea liniști și ai luat chibritele,
iar ele erau ude?
D- le, întreaga ta lume se prăbușește.
Parcă se prăbușește tot în jurul tău.
Asta nu este o farsă.
Nu este o farsă.
Vreau să-mi semnezi asta.
McCray?
Este numele de fată al mamei.
Am să mă întorc, iar tu ai să mă treci în cadrele active.
Ai să încerci să-I protejezi pe băiatul ăla...
Chiar ești neurastenic, nu-i așa?
Suntem făcuți din același material, noi doi.
Știi că am să te vânez.
Ești invitatul meu.
D- șoară Mann?
Intră.
Bună, Cassie.
Cum poate face cineva așa ceva?
Nu știu.
De ce împachetezi?
Nu găsesc nicio slujbă, așa că nu mă pot întreține.
Aș putea să vorbesc cu tatăI meu.
Adică, suntem aproape rude.
De ce crezi asta?
Ai vreo veste de la David?
Nu.
Nici eu, ceea ce este ciudat, având în vedere că suntem logodiți.
- Sunteți logodiți? - De asta s-a înrolat.
Pentru că tatăI meu are metodele sale, iar David a trebuit să dovedească ceva.
De asta I-a înrolat Dunne?
Vrei să spui că sergentul...?
Dumnezeule, nu, el nu a avut nimic de a face cu asta.
- Nu înțeleg. - El nu vroia să-I înroleze pe David deloc.
A trebuit să-I fac pe tata să scrie o adeverință medicală...
- Deci nu a fost sergentul Dunne? - Nu, a fost celălalt.
- Englezul. - Dumnezeule!
Îmi pare rău, nu...
- Ce ai făcut? - Ce vrei să spui?
TatăI tău nu vrea să se întoarcă David, vrea ca el să rămână acolo
cu o cruce albă care să îi marcheze locul pentru totdeauna.
Ce vrei să spui?
Dragă Sarah,
Nu știu dacă ai să primești asta.
Și nu știu dacă sunt bun să descriu asta, dar încerc.
În imaginea ăsta este un râu, și este un cal și un om pe cal
și toate astea sunt la poalele munților.
Și când bărbatul închide ochii,
vede o femeie care-I sărută și îI dezmiardă.
Și bărbatul știe că regii pot muri și țările se pot fărâmița...
dar dacă oamenii se uită cu suficientă atenție, pot,
cum am făcut eu, Sarah, pot găsi ceva în care să creadă.
Trebuie să plec acum, dar înainte de asta, amintește-ți regula:
Nu muri.
Trei luni mai târziu.
Lasă-I, lasă-I.
Ai grijă.
Bine, apelul. Ce ai în pungă, locotenente?
Apelul.
- Highway. - Cahill.
- Godin. - Witchell.
- Horne. - Miles.
Johnson.
Mann.
McCray.
Țineți.
Un cadou de la cartierul general.
Un fel de ultima cină.
Adunați-vă, domnilor. Gătiți pasărea aia.
Trebuie să trec pe la cartierul general.
Frumos. Ai exersat asta?
Doar în jurul casei.
Vrei să te ajut cu aia?
Pentru ultima dată, la naiba, nu am nevoie de ajutorul tău.
Hei, poliția militară.
Au ordine.
În picioare.
McCray.
Soldatul McCray, d-le.
Ultima dată când te-am văzut, te chema Michael Dunne.
26 aprilie îți spune ceva?
Au intrat în luptă 820 de oameni și s-au întors 164.
Locotenent Hanson, câmpul al doilea de artilerie, am nevoie de un răspuns.
Eram asediați, d-le maior Bingham.
Dunne, aici prezent, avea un glonte în mușchi și a traversat...
câmpul plin de cadavre pentru a căuta ajutor.
Ar fi trebuit să fie decorat cu Crucea Victoria.
Inacceptabil, vreau să fie de acord într-o oră.
- D-le Watchman. - D-le?
Vă deranjează dacă mergeți să vorbiți cu locotenentul Maxwell?
- Afară dacă se poate. - Da, d-le.
D- le maior, ai putea să faci un pas în față?
Se pare că ai falsificat anumite acte.
Unele într-un mod considerabil, după Dobson Hughes, aici prezent.
Și cere capul tău așa că...
- Ce să fac? - Trebuie să-I predai...
Nu te întrebam pe tine, d-le maior.
Ce fac cu tine, Dunne?
- Presupun că el are dreptate, d-le. - Bine, atunci asta am să fac.
Dar, nu am să te predau poliției militare.
Am să te fac șef de pluton.
Și îți vei ține gura, d-le maior.
Maxwell se va întoarce la cartierul general cu noi.
Și Dunne...
te vei ocupa de plutonul numărul doi.
Ofensiva pe care am numit-o Passion Dale, a început acum trei luni...
și a plouat de atunci, așa că câmpul de luptă este o mocirlă.
Și totul a ajuns într-un punct mort.
Deci, sarcina de a ne deschide drumul cade pe unică echipă potrivită
din tot acest circ care pare a fi capabilă de a reuși ceva și ăștia suntem noi.
Corpul Canadian.
Știi că inamicul ne-a pus un nume?
Ne numesc "Trupele Furtună".
Maior Bingham.
Asaltul are două ofensive.
Da dreapta, Divizia a Doua va deschide drumul către orașul Passchendaele.
La stânga "Diavolii Negri" și Batalionul Șapte cu ajutorul nostru..
vor ataca de-a lungul drumului către Mosselmakt.
Asta este linia frontului. Asta este linia noastră de ajutor.
Și ăsta este cartierul general al batalionului.
Și avem trei obiective:
Venture Farm, Vendictive Crossroads și Hill 52.
Aici ne oprim și ne înconjurăm cu tranșee.
Aici ai instrucțiunile.
Ai vreo întrebare?
Nu, d-le.
Ei bine, am eu una.
Tu ai scăpat din circul ăsta, de ce te-ai întors?
Din dragoste, d-le.
Motivul ăsta este de-a dreptul lamentabil.
Mult noroc, Dunne.
Cu tot respectul, d-le, mă simt obligat să prezint o plângere formală.
Nu este momentul pentru răzbunări personale, d-le maior.
În cazul în care nu ai observat suntem într-un infern...
și se așteaptă să fie 16.000 de morți.
Generalii nu se înșeală niciodată, așa că am nevoie de soldați.
Nu sunt sigur că tu ești unul. Dar am să te țin pe tine aproape.
Poate se îmbunătățesc probabilitățile tale.
Mă înclin în fața judecății tale superioare, d-le.
Nu știu exact ce să le spun oamenilor.
- D-le, eu nu am cerut asta. - Știu.
Dar este ciudat, ai bătut atâta drum.
Ai un foc?
Am nevoie de un medic.
Toți avem nevoie de un medic.
Pune-I aici, soldat.
Dumnezeule.
Trebuie să-i dăm jos haina.
Ce faci aici?
La asta mă pricep.
- Unde era să mă duc? - Oriunde, dar nu aici. lisuse.
- M-am oferit voluntară. - Ce?
Înainte mă ajutai.
- Cum ai ajuns până aici? - Mi-a luat o lună să vă ajung.
Este în regulă, vei fi bine.
- Ce face David? - E bine, este cu mine.
- Am avut grijă de el. - Doamne.
Îți vor spune să pleci.
- Trebuie să ies din tură la ora șapte. - Bine, te iau de la Kings Cross.
Ne vedem acolo.
Acum pleacă, soldat.
- Ești îngrijorată? Nu ai de ce - Da.
Suntem doar corpul de ajutor. Nici măcar nu participăm la acțiune.
- Dar David? - Aș vrea să te duc la el, dar
drumul nu este sigur. Dar îți promit că-I aduc pe fratele tău...
înapoi acasă.
- De ce te-am făcut să te întorci? - Nu ai fost tu, Sarah.
Eu într-un fel sau altul tot ajungeam aici.
Către toate companiile, adunarea.
Trebuie să plec.
Poți să îi dai asta lui David?
- Și amintește-ți regula. - Ai să mă mai vezi.
Bine, asta este.
- Ce anume? - Tranșeele noastre.
- Unde? - Chiar aici.
Împrăștiați-vă, haideți.
Cu grijă.
Rahat. Ai un chibrit?
- Ți le-am dat pe toate. - Ce?
- Ți le-am dat ție pe toate. - Da, dar nu ai de rezervă?
- Chibritele de rezervă? - Da, astea sunt bune.
Bine.
Sunt ude.
Nu știu cum poți vorbi așa, dacă nu ai fost niciodată acolo.
Nu trebuie să merg.
Știu, o am în sânge.
Du-te naiba tu și toată mizeria asta.
La naiba.
Rahat!
- Este o nebunie! - Da.
- Pentru asta te-ai înrolat. - Nu.
Te înșeli, m-am înrolat să omor germani.
Nu, te-ai înrolat să-I omori pe tatăI tău.
Am asta din Calgary, sora ta a vrut să ți-o dau.
Ce naiba este în neregulă cu mine?
Nici măcar nu i-am scris.
Propriei mele surori.
Și dacă mi se întâmplă ceva? Cum o pregătesc pentru asta?
Dacă ceea ce cauți este credință, nu ai venit unde trebuie.
- Cum poți să spui asta? - Haide, David, uită-te în jurul tău.
Vezi vreun poet în mizeria asta?
Toți suntem într-un abator și nimeni nu știe de ce.
Nu, nu, nu, tu nu ai fi aici dacă ai crede asta.
Sunt aici numai pentru sora ta.
Ascultă-mă, forța vine pentru că trebuie.
Și oceanele urcă și coboară pentru că așa trebuie.
Eu nu cred că suntem atât de diferiți.
Dacă vrei să ieși din asta, trebuie să începi să vezi cum este,
este ceea ce facem tot timpul
pentru că suntem buni la asta.
Și suntem buni pentru că ne-am obișnuit.
Și suntem obișnuiți pentru că o facem tot timpul.
Ar fi mai bine să te agăți de ceva.
Vin armele.
- Suntem toți sincronizați? - Da, d-le.
Asaltul începe... acum.
Foc!
3-4-8
3-4-8. Foc.
Foc! Foc!
Se raportează 17 diavoli pierduți, d-le.
45 metri, rezistență slabă.
Putem să raportăm, d-le?
Fă-mi legătura cu cartierul general al diviziei.
Vreau să știu dacă au auzit ceva mai mult decât...
Vezi dacă sunt toți bine.
O lumină, să îmi aducă cineva o lumină.
La naiba.
Avem o mare problemă.
- Nu sunt chibrite? - Așa e.
Cum vi se pare totul? Atacăm?
Nu știu, este prea devreme să spun.
Ține capul jos, copile.
D- le Watchman.
O secundă, d-le.
Dobson Hughes, te comporți ca un începător.
Imediat.
Hai,vino aici, hai.
Ești bine, ești bine.
Obiective consolidate pe ambele linii.
Câmpul de foc la 180 de metri.
Venture și Vendictive au căzut.
Până acum totul merge bine.
Până acum totul merge bine, nu?
În curând vei scăpa de aici.
Ești bine.
- Ești în regulă. - Da.
Limbaj SOS
Diavolii s-au retras. Va fi un contraatac, d-le.
Fă-mi legătura cu Batalionul.
Linia este moartă, d-le.
- Ceva nu merge bine. - Ce?
Avem semnale luminoase pe flancul stâng.
D- le, două semnale luminoase de ajutor pe flancul stâng.
Batalionul este copleșit, d-le.
- Compania ta este pregătită? - Da, d-le.
Bine, d-le maior, du-te.
Ajutați-i.
Inamicul se apropie în direcția asta.
Rahat. Bine, asta este, băieți.
Intrăm în luptă.
Verificați-vă armamentul.
Nu ai nevoie de asta.
Și nu ai nevoie de asta.
Și nu ai nevoie de paltonul ăsta.
Unde te duci?
Nu mă lăsa.
Te rog, nu mă lăsa.
În regulă, aici sunt.
Diavolii sunt distruși. Este o breșă în linie.
Reîncarcă.
La naiba. Unde naiba sunt întăririle?
Dacă puteți uita de noroi, este chiar frumos, nu?
Ai putea să taci?
Ăla este un șoim?
- Nu, este un vindereu. - Ce naiba este un vindereu?
Un șoim.
Avem nevoie de ajutor.
Se apropie.
- Vin întăririle. - Aici. Întăririle sunt aici.
Unde este comandantul companiei?
Mort, toți sunt morți.
Unde naiba te duci?
S- a tras în mine de opt ore în continuu, d-le.
- Nu poți abandona poziția asta. - Îmi pare rău.
Hei, hei, haide, nu ne puteți lăsa aici.
Voi erați 800. Noi suntem doar o companie, 60 oameni.
Dacă vrei să rămân va trebui să mă împuști.
Dispari.
Unde plecați?
Haideți. Întoarceți-vă aici.
Cartierul General, Diavolii negrii se retrag.
Situație critică, repet, critică.
- Inamicul se regrupează. - Îi văd.
- Vor contraataca. - Nu avem suficiente arme!
Avem ce avem.
Căutați-vă un crater. La dreapta mea.
Voi ne acoperiți pe flanc.
- Să mergem. - Haideți, haideți!
Jos, jos.
- Nimic despre Compania Maiorului? - Încă nu, d-le.
- Brigada a treia engleza s-a retras. - Să-i ia naibii.
Diavolii Negri s-au retras, flancul nostru va rămâne deschis, d-le.
Toată linia aia nenorocită va cădea.
Urmați-mă. Vreau să vorbesc cu Diavolii Negri.
Hei.
Semn de inamici.
Așteptați.
Al doilea semn.
Hei.
Mulțumesc.
Să vină Infernul.
Vin armele.
- Ce faci? - Este blocată.
Doamne.
Pregătiți-vă. Așteptați.
Nu mă pot împușca.
- Sunt al naibii de mulți. - Așteptați.
- Sunt foarte aproape, sergent. - Așteptați!
Așteptați, așteptați!
Idioți nenorociți.
Veniți, veniți.
Acum!
Sunt chiar lângă noi!
Reîncarcă, reîncarcă.
Grăbește-te!
V- am trimis o companie de ajutor, 60 de oameni.
Voi retrageți tot batalionul nenorocit?
lisuse...
D- le, cu 60 de oameni este imposibil.
Vor fi copleșiți. Noi vom fi copleșiți.
- Trebuie să ne retragem. - Nu vom da înapoi niciun centimetru.
Nu vom pleca, nu vom pierde obiectivul, nu renunțăm la nimic.
Dar colonele, dacă inamicul trece, vom fi în pericol.
Locotenent Hanson, te comporți ca un începător. Haide.
Începem...
Nenorocitul, nenorocitul, nenorocitul.
Haide!
La naiba, tot batalionul!
Acum!
Fiecare dintre ei! Du-i acolo!
Acum!
Voi toți! Vin răniți.
Tot personalul care nu este ocupat cu urgențe, să se prezinte afară..
pentru trierea răniților.
Trage.
Trage cu arma aia afurisită!
Regruparea!
Mențineți linia! Mențineți linia!
- Se retrag din ambele capete ale liniei. - Da, dar se vor întoarce.
Încărcați, încărcați!
Încărcați!
- Apelul! Miles? - Mort.
- Cahill? - Mort.
- Horne? - Foarte mort.
Mann?
David Mann?
- Nu, nu. - German?
Eu german.
German, german...
lisuse!
Ce faci, Michael?
- Foc de acoperire. - Foc de acoperire.
Nu trageți.
Este liniște.
Haide, haide.
Ajutați-I. Mișcați-vă.
Puneți-I jos, puneți-I jos.
Este în regulă, ai reușit. Ești în regulă.
Haide, dă-mi niște morfină.
- Nu ne vor trimite întăriri? - la. Are nevoie de apă.
Are cineva muniție?
- Aveți? - Uite-i că vin din nou.
- Avem nevoie de întăriri. - La naiba.
- Cahil, au venit. - Vin întăriri.
Întreg batalionul este aici.
Brancardieri, luați-i pe oamenii ăștia.
Batalionul a ajuns și linia frontului rezistă.
Obiectivele sunt în siguranță.
Avem încă opt răniți. Și mai sunt pe drum. Să facem loc pentru ei.
Am reușit, apropo. Am învins în Passion Dale.
Infirmieră, am nevoie de ajutor acolo.
El este bine.
David este bine.
- Uită-te la tine. - Da...
Uite-te la mine, sunt făcut bucăți.
- Cred că ai uiți regula. - Nu.
Nu, doar încerc să termin imaginea aia,
dar cred că nu mă pricep prea bine la asta.
Poate bărbatul ăsta poate scrie.
- Îi va scrie? - Da, Sarah, o voi face.
Se va așeza la o masă mică și va scrie.
În imaginea ăsta este un râu,
și este un cal, și un bărbat pe cal.
Și trec râul.
Și toate astea sunt la poalele munților...
- Cred că ai uiți regula. - Nu.
- Nu, voi trece râul ăla. - Michael, nu.
Te iubesc.
Michael.
Pe 26 octombrie 1917, Corpul Canadian a participat la bătălia din Passchendaele.
Într-o săptămână au capturat orașul în ruină, cu prețul a 5.000 de vieți.
Campania a durat 4 luni și 600.000 de persoane de ambele părți și-au pierdut viața
O ofensivă inamică în primăvara următoare,
a reușit să recaptureze poziția atât de greu câștigată, în mai puțin de o săptămână...